MI, TVORCI OVOG FILMA, ŽELIMO DA ODAMO ČAST
ŽIVIM I MRTVIM FRANCUSKIM ŽELEZNIČARIMA
ČIJI JE VELIČANSTVENI DUH I HRABROST INSPIRISAO OVU PRIČU.
ŽELIMO, TAKOĐE, DA IZRAZIMO ZAHVALNOST
FRANCUSKOJ NACIONALNOJ ŽELEZNICI, KAO I FRANCUSKIM VOJNIM SNAGAMA,
KOJI SU SVOJOM SRDAČNOŠĆU OMOGUĆILI OVAJ PROJEKAT.
PARIZ - 2. Avgust 1944 1511-ti dan Nemačke okupacije
To je bila Kluvetova kolekcija, zar ne?
Da, jeste.
- Da li vam se sviđa? - Zar treba da pitate?
Ovo je izopačena umetnost, znaš.
Kao lojalni oficir Trećeg Rajha, trebalo bi da je prezirem.
Uvek su me čudili Ijudi koji
ukus i ideje podređuju naredbi.
Mnogo puta u protekle dve godine želela sam da vam zahvalim.
Za to što nisam bio ono što bi od mene trebalo da se očekuje.
Zato što ste sačuvali sve ovo.
Da li se osećate slobodno da mi sada zahvalite, jer je oslobođenje Pariza blizu?
Možda.
- Nije neophodno. - Mogli bi me poslati daleko.
Doveli su nekog drugog da upravlja muzejom.
Možda bi ja vama trebalo da se zahvalim.
Bila sam glupa.
Znala sam za spaljivanje knjiga.
I drugih stvari.
Plašila sam se da ce i ovo uništiti.
Knjiga vredi svega nekoliko franaka.
Mi, Nemci, možemo priuštiti sebi da ih uništimo.
Možda svi ne cene umetnost, ali vrednost novca je nešto drugo.
Nećete me ubediti da ste cinični.
Znam koliko vam znače ove slike.
Dobro procenjujete.
Nosimo slike.
- Spakujte ih pažIjivo. - Gde ih nosite?
- Na sigurno mesto. - Ali, nijedno mesto nije sigurno kao Pariz.
Grad su proglasili otvorenim. Neće biti bombardovan.
Kapetane.
Hocu da budu na stanici sutra, u sanducima spremne za voz.
VOZ
- Šta je sa mojim vozom? - Otkazan je, gospodine.
- Ko ga je otkazao? - Ja.
- Ko ste vi? - Labiš, pukovniče. Okružni inspektor.
Pod mojom nadležnošću, naravno.
Od kad Francuz ima nadležnost da otkaže Nemački voz?
Dovozimo specijalni oklopni voz, pukovniče. On je najprioritetniji.
- Po čijem naređenju? - Fon Runstedovom.
Vojni komandant zapadnog fronta.
Kada će moj voz moći da krene?
Čim dobijem novu naredbu. To je vaša vojska, pukovniče, ne moja.
Dobićete naredbu, neka voz bude spreman ovog popodneva u 3.30.
General je otkazao sve sastanke, ne bavi se evakuacijom Pariza.
- Je li tu? - Da, pukovniče. - Da li je sam?
Ali, imam naređenje da ne puštam nikoga unutra...
- O čemu se radi, pukovniče? - Voz koji sam poručio je otkazan.
Rečeno mi je da je potrebna vaša naredba.
Telegram od generala fon Runsteda, gospodine.
Glavnu vezu Avrančes i Mortana su presekli Amerikanci.
Obavljaćemo poslove običnim vezama.
Jednom ste rekli da su obične veze pune zamki za neupućene oficire.
Vaš teret je?
Ne delim vaš entuzijazam za umetnost.
Čak i da delim, to ne bi bilo ovo izopačeno đubre.
Niti bih očekivao prioritet u odnosu na transport od vitalnog značaja.
Doviđenja, pukovniče.
Druga oklopna jedinica se povukla prema Falisu.
Izveštaj o njihovom gubicima.
Zar ne mislite da bi bilo netaktično ostaviti milione rajhmaraka Francuskoj Banci?
Toliko novca može opremiti deset oklopnih jedinica?
Predite na poentu, pukovniče.
Novac je oružje.
Tovar voza je traženiji od zlata i vredniji.
Osećam da Berlin želi tovar u rukama Trećeg Rajha.
Ako stanje na frontu postane još kritičnije, poništiću naredbu.
- Kada ćete biti spremni? - Sutra ujutru u 9 i 15, majore.
Uđite, uđite.
Ovo je gospođica Vilard iz Žu de Poum, muzeja.
Ja sam je doveo.
Gospođica Vilard ima problem.
- Mislio sam da joj vaš odred može pomoći. - Ne treba meni pomoć.
Shvatate li? Slike pripadaju Francuskoj.
- Slike? - Voz koji pripremate za pukovnika.
On krade hrpu sliku.
Trebalo bi da čujete koliko vrede!
- Nije reč samo o novcu. - Šta ona želi od nas?
- Želi da raznesemo voz. - Ne! Ne, niste shvatili.
Ne smeju biti ni ogrebane. Nezamenjive su.
One nisu samo... Evo, imam spisak.
Renoar, Sezan, 64 Pikasoa, 29 Broksa
Dega, Matis.
PažIjivo je odabrao. Samo najbolje. Nacionalno nasleđe.
- Šta želite da uradimo, gospođo? - Gospođica.
Pa, mislila sam, ako, možete da zaustavite voz.
Zaustaviti voz nije jednostavno, gospođice.
- Možete poginuti zaustavljajuci voz. - Naročito ako ste francuz,
a voz nemački.
Znam. Shvatam.
Ali Pariz će uskoro biti slobodan, zar ne?
Ali slike nisu ovde...
Poslednji izveštaj je da će Saveznici biti u Parizu u toku nedelje.
Možda tri ili četiri dana.
Valdim će otpremiti voz pre toga.
Možemo li ga sprečiti, usporiti? Šta ti misliš?
Možemo ga razneti. Možda.
Da postavimo plastični eksploziv ispod vagona i dignemo ga u vazduh.
To bi ubilo i neke nedužne, ali to je cena.
- Zar su vam slike toliko važne? - Ne želi ih raznesene.
London se slaže da je umetnost bitna.
Učinićemo sve što je u našoj moći. Ali je sve na nama.
Zašto da ne? Šta mogu da izgube?
Jutros smo ostali bez četiri člana.
Sada nas je trojica jedan, dva, tri.
- Bernard? - U početku nas je bilo 18.
Kao i vaše slike, gospođice, nezamenljivi su.
Kada su u pitanju ozbiljne stvari, rizikujemo. Ali ne želim da traćim živote zbog slika.
Ali ne bi bili protraćeni!
Oprostite. Znam da je grozno reći tako nešto.
Ali te su slike deo Francuske.
A Nemci nam ih uzimaju.
Uzeli su nam zemlju, hranu žive u našim kućama.
A sada nam uzimaju i umetnost.
Tu lepotu, tu viziju života odneti iz Francuske.
Naša jedinstvena vizija. Naša vera.
Čuvali smo ih. Zar ne vidite?
Za sve nas. Ovo je naš ponos.
Koji smo stvorili i čuvali za ceo svet.
Ima i gorih stvari za koje se rizikuju životi.
Oprostite gospođice. Mi vam ne možemo pomoci.
Voz prolazi kroz njegovo odeljenje. Sve zavisi od njega.
Zar nemate kopije?
Oprostite što sam vam oduzela vreme.
Veoma cenim to što radite.
Nadam se da ćete biti dobro.
- Fina dama. Šta se desilo sa Bernardom?
Pio sam kafu jutros sa njim.
Ušli su u dvorište i pokupili ga sa još nekim pobunjenicima.
Video sam sve.
Samo su ušli u dvorište i odveli ga.
Mislio sam da smo došli ovde da pričamo o oklopnom vozu.
Grdosija je to, a, Labiš? Kad polazi?
Sutra ujutro u 9 i 15, iz skladišta.
Mora da su očajni, opasnije je po danu.
Da čujem plan.
Krenuće iz stanice kod Vjarza u 9 i 45.
Pet minuta da zamene pogon i da pokupe jedinicu za protivvazdušna dejstva.
Trebalo bi da je na svom putu u deset do 10, ne kasnije.
Kada bi se usporili za deset minuta, bilo bi idealno.
Sutra ujutro u deset britanski avioni će bombardovati stanicu kod Vjarza.
Pljuštaće.
Ako voz tada bude u stanici...
Deset minuta? Neće biti lako.
Možeš li?
- Trenutno, ne znam kako. - Smisli sam.
Bombardovaće tačno u 10h.
Oće li voz biti tamo ili ne?
Moraćemo da sačekamo.
Gde li će on biti u 10h?
U svojoj kancelariji, gde bi i ja hteo.
- Ne sviđa mi se ovo. - Kome se sviđa?
Mislim na slike. Ako ih nemci toliko žele možda bi trebalo da uradimo nešto.
Zaboravi slike. Imamo toliko toga da uradimo.
Što me podseti, treba mi drugi mašinovođa za umetnicki voz.
- Moraću da prepustim to Papa Bulu. - Papa Bulu?
- Ne Papa Bulu! - Nemam izbora. Nema nikog više.
Put uopšte nije naivan. Voz ne kreće pre mraka, a ujutru je u Nemačkoj.
Vidimo se kasnije.
Ne prosipaj ulje svuda dođavola!
Gledaj gde sipaš.
Ova mašina je pičila pre nego što si se ti rodio.
Kao žena je. Ukoliko se prema njoj ne ophodiš kako treba, zagorčaće ti život.
Uzmi ovo, i uradi to kako treba, zaboga.
Doći ću da proverim, posle kafe.
I zapamti. Ulje nije kupka.
- Papa. - Mm-hm.
Šolju.
Vidim, Labiš ti je najzad dao voz.
- I to do Nemačke. - Kakav voz.
Jesi li video neku artiljeriju? Ili tovar koji izgleda bitno?
Da I može da promeni rat, huh?
Sva bitna oprema ide na front.
Bule.
Jesi li pročitao šta je u sanducima?
Ne verujem ni u šta što napišu. Slike! Otvori sanduk.
Naći ćeš šampanjac, parfeme, i sve ostalo što su nam pokrali.
Razgovarao sam sa jednim od vozača. I jesu slike.
- Pa šta? - Vrhunski umetnici. Pikaso. Gogen. Renoar.
Renoar. Znao sam devojku koja je pozirala Renoaru.
Mirisala je na boje.
Bule, ti si dobar mašinovođa, sam si to rekao.
Ali kada je reč o umetnosti, pojma nemaš.
Šampanjac, parfemi sve je to zamenjivo. A umetnost nije.
- Te slike su veoma važne. - Zaista?
Ponos su Francuske.
Ponos Francuske?
Još kad pomisliš da će za dva, tri dana Saveznici biti ovde.
Nacisti neće imati voz možda čak i za jedan dan...
- Jesi li ti mašinovođa? - Izgleda li on kao mašinovođa?
Večeras nećeš napuštati stanicu. Budi kod lokomotive,
spreman za momentalni polazak.
Ja, mein Korporal.
- Stoko! - Pazi šta govoriš.
Previše sam star da bi pazio.
- Ponos Francuske. - A? O, Da.
Ponos Francuske.
Vrati mi kusur u francima.
Mašinovođo!
Pokreni mašinu!
HeiI Hitler.
Natovaren i spreman, gospodine.
Odlično, Šmite.
- Kad kreće? - Čim se smrači, gospodine.
Pukovniče fon Valdem! Telefon, gospodine.
Glavni štab generala fon Lubica.
Kažu da je hitno.
Pukovnik fon Valdem, na telefonu.
Da, majore.
Žao mi je što to čujem. Nadam se da je poraz na frontu trenutan.
Da, naravno da razumem.
General je objasnio mogućnost povlačenja
mog ovlašcenja za voz.
Nažalost, ne mogu vam pomoći. Voz je otišao pre pola sata,
i sad je na svom putu ka Nemačkoj.
Prenesite moje žaljenje generalu.
Teoretski vi ste vec otišli, Šmite.
Mislim da bi bilo bolje da se ukrcate i odmah naredite polazak?
- Da, gospodine! - Srećan put Šmte.
Pokrenite voz! Pokrenite voz!
Pokreni voz!
Bule! Pokreni voz.
Pokreni voz!
Odvojite lokomotivu! Miči je odavde!
- Da li je oklopna lokomotiva spremna? - Svi iz PVO-a su unutra.
Pomerite lokomotivu. Miči je odavde!
Hej, ti! Stoko!
- Šta je bilo? - Ko je to uradio?
Motor se oslobodio pare ili je u sagorevanju.
- Šta ti se više sviđa? - Namerno si to uradio.
Šta je ovo?
Ti na svoju poziciju, a ti u lokomotivu.
- Je I sve u redu? - Pomerite svoju lokomotivu...
- U redu. - Mičite više ovaj voz!
OK.
- Labiš šta se tamo događa? - Sabotaža.
Povuci pet.
Povuci osam.
Povuci deset.
- Povuci deset. - Zaglavilo se!
Ne na silu.
- Stani! - Hej! Hej!
Hej! Stani!
Stani! Na pogrešnim si šinama!
Ne zezaj me Labiš. Umem da prepoznam sabotažu kad je...
Šta je to?
Ali ja...
Daj mi prekretni toranj.
Ditrih! Šta se dođavola tamo događa?
Idiote! Da si popravio sve, odmah!
Moramo da izvučemo ovaj voz odavde!
- Muka mi je od tvoje neefikasnosti! Ditrih!
Ne možeš, dok traje bombardovanje!
Misliš! Pali mašinu!
Matori jarče! Silazi odatle i u zaklon!
- Silazi s mog voza! - Ludače! Bombardovaće nas svakog momenta!
Silazi s mog voza!
- Ne možeš, prekretnica je zatvorena! - Otvori je!
Šta je bilo?
- Šta je bilo? - Dovod ulja.
Možeš li da je popšraviš?
- Možemo li nazad u Vjarz? - Možda, ali samo lokomotiva.
Gde je telefon?
Uključi pumpu.
Popravka mog voza će imati najviši prioritet, majore.
Celoj stanici treba popravka, pukovniče. Pogledaću vašu lokomotivu, čim pre.
- Pogledaćeš odmah. - Naređenja su mi prioritet. Videću šta mogu.
Naređujem ti, i preuzimam svu odgovornost.
- Šta se desilo? - Kvar na dovodu ulja.
Ja ću. Dodaj mi ključ.
Pobrini se za kran.
Bule!
Dođi.
Dođi!
- Skini poklopac za ulje. - Ja ću.
On će. Nastavi.
- Ne možete njega kriviti za kašnjenje. - Samo trenutak, gospodine.
Izvrni džepove.
Umazani uljem.
Sabotaža, pukovniče. To je stari trik ovde.
Zavuku novčić i preseku dovod ulja.
- Trebao si da ih baciš. - Četiri franka su četiri franka.
Majore, molim vas. To nije strašno. Popraviću lokomotivu preko noći.
Vodite ga.
Pukovniče, zaustavite ih.
Čekajte.
Pukovniče. Usporio vam je voz, ali ga je i spasio.
Izvukao ga je iz bombardovanja, rizikujuci život.
On je starac. Ne zna šta radi.
Izvućiću voz za vas. On je samo glupi starac.
Njegov voz! Njegov voz!
To je moj voz.
Ja znam šta radim. A ti? Ti im pomažeš.
Ja sam te odgajio, ali ti nisi ništa bolji od njih.
Svinjo!
Pukovniče! Šta možete dobiti od smrti jednog starca?
- To što je uradio ne menja ništa. - Pažnja! pali!
Možete zaustaviti...
Vi ćete mi lično dopremiti lokomotivu.
Smatram da ste vi odgovorni.
Sajmon!
Isključi ventilaciju.
Požuri! Radimo na lokomotivi, ne na džepnom satu.
Hubert! Spusti veliki.
Didont... Šta radiš ovde?
- Gde je Hubert? - Odlučio sam da nastavim kao vatrogasac
Glupa budalo. I ti oćeš da budeš streljan?
- Papa Bule je želeo ovo. - Papa Bule! Papa Bule je mrtav!
- Prestani da se glupiraš. - Ne Ijuti se, Pol. Mi želimo da uradimo ovo.
Slušajte,idioti.
Rat će se završiti za koji dan. Ne mešajte se više.
Kada si već umešan... ne možeš tek tako otići.
- Znaš i sam kako je to. - Mi nastavljamo, Pol.
Sve veze su ostvarene osim sa Mecom, a to moraš ti.
Mauris neće više sa nama dok ne razgovara sa tobom.
Ma znaš i sam da je tvrodaglav.
Idi dođavola. Idite obojica dođavola. Ako želite poginuti, ja to ne mogu da zaustavim.
Poginućemo ako ne budeš zvao Maurisa.
Labiš! Je I ti to imaš slobodno veče?
Biće spremna za par sati, do jutra. Provući ću je čim padne mrak.
Čim bude gotova vuci je odavde. Otpremi je.
- U sred bela dana? - Otpremi je.
Ta lokomotiva je stopirala rad na četiri voza za front.
Pukovnik je naredio da joj bude dat maksimalni prioritet. I dobiće ga.
Što se mene tiče mogla je biti sva u rupama zajedno sa njegovim dragocenim vozom.
Miči je!
- Ne! Ne, Didont! - Ne nas! Ne nas!
Ne nas! Ne nas!
Ovo je poslednji put, poslednji posao.
Kada stignemo u Riv-Rejn, pozvacu Maurisa.
- Šta se dogodilo? - Saveznicka aviacija, 16 km odavde.
Ozbiljnija šteta?
Ozbiljnija šteta?!
Nedovoljna da vas zaustavi da odete u Nemačku.
Kamuflirajte lokomotivu. Švarc!
- Vaša lokomotiva i mašinovođe. - Je I tvoja "pametna" ideja da se
rizikuje lokomotiva, vožnjom u sred bela dana?
Major Heren je samo pratio vaša naređenja iz pisma.
Divim se tvojoj efikasnosti, Labiš,
i tvom instinktu za preživljvanje.
Rekao bih da nisi imao problema sa saboterima, zar ne?
Reci mi, Labiš. Misliš li da će biti sabotiranja ovog voza?
Ja sam železničar, ne prorok.
Ne tražim proricanje, već mišIjenje.
Ovaj voz ce stići u Nemačku. Slažeš li se, Labiš?
Šta hoćete od mene, pukovniče? Garantni list?
Srediću sam delimičnu garanciju.
Ti, Labiš.
Ti ćeš upravljati lokomotivom..
Mašinovođa je već upisan. Moja naređenja su da se vratim u Vjarza.
Ostani kod lokomotive i održavaj paru.
Možeš ići. Nisi potreban.
Radio sam celu noć na ovoj mašini.
Nisam spavao dva dana. Zaspaću.
Krećeš u sedam sati. Mislim da treba da se odmaraš do tad.
Vodite ga u hotel. Ostaće tamo do sedam.
Lepo spavaj.
Moj bicikl.
Tvoj transport do Pariza.
Sobu za ovog čoveka.
Identifikacionu kartu, molim.
- 60 franaka. - Plati joj.
Ti joj plati. Ja sam gost Nemačke vojske.
- On je železničar. - 60 franaka.
- Zar ne postoji nikakav popust za železničare? - 60 franaka.
Na kraju stepeništa, prva vrata desno. Posteljina je čista.
Labiš!
Čuo si pukovnika - sedam sati. Odmori se.
Hoćes da me ušuškaš?
Zovi me u 6.45.
Peske.
Jedan nemački oficir u kancelariji sa Žakom.
Daj mi dva minuta.
Gde si pošo?
Nazad u lokomotivu‚, možeš u ugalj.
- Šta je pokrenulo ovo? - Ne znamo, gospodine.
Niste svi neophodni. Vratite se u voz.
- Gde je Labiš? - Smestio sam ga u hotel, gospodine.
Pre par minuta.
- Naredniče! - Vas dvojica, krećite!
Labiš!
Provalite vrata.
Pogledaj u podrumu!
- Zašto mi razvaljujete vrata? - Labiš, gde je on?
Ko je vaš nadređeni?
Kapetane!
Gospođice, dođite ovamo!
Koliko je dugo on ovde?
Od supe, kupusa i krompira.
Hvala vam.
Ne treba mi vaše zahvaljivanje. Ako me uhvate dok vam pomažem, streljaće me.
Znam. Žao mi je.
Misliš da jednostavno možeš da upadneš ovde i praviš probleme?
Ja vodim hotel, a ne ludnicu. Ko će da plati za bravu i vrata?
Je I novac raste na drvetu?
- Rat je. - Ti pričaš o ratu.
Ja pričam koliko košta.
Odlazim za koji sat. Možeš da se vratiš dobrim gostima.
Oni plaćaju, zbog toga i radim.
I treba da budeš plaćena.
- Koliko za štetu? - 100 franaka.
Koliko za spašavanje mog života?
Ko je to uradio?
Nisam siguran. Ne mogu da se setim. Bio sam vezan!
Lažeš!
Dosta, Pilzer.
Ako kažeš istinu, ostaćeš ziv.
Dakle, kako je izgledao?
Pukovniče, ne sećam se!
Krupan.
Sivo odelo.
Šešir, mislim.
Gospodine, Labiš nije napuštao hotel.
Pustite ga.
želiš li kafu?
Ide uz sobu.
Ne naplaćuje se.
Kako se zoveš?
Labiš, pukovnik čeka.
Kristin.
Jesi li smislio izlaz?
- Žak, je I put slobodan ispred? - Sve do Nemačke.
Jesi li spavao lepo, Labiš?
Kao beba, pukovniče.
Verujem da su sada ležajevi dobro podmazani?
Zašto sami ne proverite?
Naredniče!
Narednik Švarc ide sa vama.
Poslednji grad pre Nemačke je Sent Avold.
Staćeš tu da kapetan Šmit podnese izveštaj.
Ugodan put, kapetane.
Je I jasno?
Staću u Sent Avold.
Jesi li ikada bio u Nemačkoj, Labiš?
Ne, pukovniče.
Biće to zanimljivo iskustvo.
I šansa da proširiš horizonte.
Sve je spremno.
Samo mi se skloni s puta.
Stani u Sent Avold, i odoše nam glave.
Daj mi komercijalu.
Nemam direktnu vezu.
Ovo jeste posao železnice!
- Šta je bilo? - Vaša vojna pravila.
Monmiral.
Šalon.
Halo, Mec? Na vreme.
Halo, Mec? Riv-Rejn.
Jesi to ti, Maurise?
Gde je on?
Kada će se vratiti?
Neka pozove Žaka u Riv-Rejnu što pre.
Da veoma je bitno.
Hvala vam.
- Kada ćeš biti kod kuće, ujače? - Kad stignem kući, biću kod kuće!
Sedim i uživam! Pijem, igram karte i provodim se.
Vidiš to, zar ne?
Tetka Helena je želela da zna.
Roberte.
Ja sam matoro džangrizlo.